![](themes/GS_july_02/images/pixel.gif) |
Právě je 269 návštěvník(ů) a 1 uživatel(ů) online: rosmano
Jste anonymní uživatel. Můžete se zdarma registrovat kliknutím zde
|
Zaznamenali jsme 116549318 přístupů od 17. 10. 2001
|
| ![](themes/GS_july_02/images/pixel.gif) |
Život církví: Ota Vožeh : O pravdě aneb postmodernismus v dnešním evangelikalismu
Vloženo Středa, 28. leden 2009 @ 19:21:37 CET Vložil: gojim |
poslal McMartyn_
Ty,
kdo ještě nezaregistrovali nový seriál pořadů
vysílaných na frekvenci Radia7 o novodobých
trendech v církvi, jejichž autoři nehledají inspiraci
v Bibli ale ve „světě“, si dovoluji upozornit na tento dle mne
i u nás aktuální počin bývalého
ředitele TWR. Vkládám 13 díl tohoto seriálu.
O ostatní díly (v mluvené či psané
verzi) lze požádat na e-mailové adrese
radio7@radio7.cz
Zápas
o víru a o pravdu nebyl nikdy snadný. Postmoderní
myšlení ho ještě víc ztěžuje. A nálada,
která dnes panuje v celosvětovém evangelikálním
hnutí, nijak nepomáhá. Soudobý trend
spočívá ve snahách o to, aby se evangelikální
hnutí stalo největší atrakcí v dějinách
Církve. Staré jistoty jsou zpochybňovány už
jen proto, že je přijímaly celé generace evangelikálů
před námi. Dnes je prostě v módě klást si
otazník za všechno. A většina evangelikálů stejně
ani tak moc o své duchovní dědictví nestojí.
Spíše jim jde o to, aby vymýšleli stále něco
nového, přitažlivého, přijatelného okolnímu
světu. Celá plejáda evangelikálních
vůdčích osobností přijímá bez výhrad
ctnosti postmoderního myšlení - velkorysou otevřenost,
toleranci a různorodost - a přitom odkládají stranou
kriticky důležité biblické hodnoty jako zkoumání
pravdivosti učení a věrnost pravdě.
Kolikrát
jsme svědky toho, jak se vedoucí evangelikální
osobnosti přímo zříkají příležitosti
svědčit jasně a zřetelně pro pravdu, když jsou před mikrofonem
nebo kamerou sekulárních médií ? Když
se dnes evangelikála někdo veřejně - a s řádnou
dávkou skepse - zeptá, jestli je Kristus skutečně tou
jedinou cestou k Bohu a do nebes, jak odpoví ? Tak, aby se
někoho nedotkl, někoho neurazil, aby nebyl považován za
netolerantního ? Zdá se, že i u nás už tzv.
politická správnost myšlení a vyjadřování
přehlušuje jakýkoli článek křesťanské víry.
Naneštěstí
jsou tyto i jim podobné trendy přítomné -
alespoň na západě - již v teologických a biblických
školách a seminářích. Zatímco se staré
a osvědčené evangelikální myšlení
snadno kritizuje a rychle opouští, nové myšlenky a
názory na biblické učení jsou okamžitě vítány
a podrobit je kritice Božího slova se nepovažuje za nutné.
Dříve se považoval postoj berojských (Sk.17,11) ke
zvěstovanému slovu za ctnost - čteme o nich, že "každý
den zkoumali v Písmu, zdali je to tak, jak zvěstuje Pavel"
- dnes se takový postoj vědomě nebo nevědomě odmítá.
Spíše se zkoumá, jestli má nová
myšlenka nebo nová metodika úspěch, a to především
u světa, u nevěřících lidí. Evangelikálové
se chtějí za každou cenu jevit okolnímu světu v co
nejleoším světle, chtějí být přijímáni,
respektováni a slyšeni.
Snad
nikdy v dějinách nebyla Církev vystavena tolika
novotám jako v dnešní době. Nové myšlení,
nové nazírání na Bibili, nové
pracovní metody, nové programy. Nedávno jsem
četl, jak se jeden křesťanský pracovní vyjádřil
slovy politování : "Svět se mění daleko
rychleji než Církev." Znamená to, že Církev
se nutně musí měnit spolu se světem, že musí udržet
se světem tempo ?
Být
dnes bojovníkem za pravdu a víru na nás klade
následující základní požadavky :
musíme si zachovat biblické rozpoznávání
pravdy, musíme neustále prosit o Boží moudrost,
musíme být neúnavní, musíme znát
dobře Bibli, musíme se umět postavit za svoje biblické
přesvědčení, musíme mít schopnost hovořit
jasně a přímo, a musíme být ochotni vstupovat
do konfrontací, do konfliktů. Tyto kvality jsou dnešnímu
evangelikálnímu hnutí jaksi cizí. Mnohé
sbory, denominace a celé církve se spíše
zajímají o názory druhých lidí - a
to především nevěřících - zajímají
je účinné strategie, zabývají se
marketingem, průzkumem, statistikou. Panuje strach z toho, aby
věřící nebyli pozadu na akademické půdě, aby
se církve dostatečně prosadily na politické scéně,
a aby se nevystavily kritice médií. Zachovat si
pozitivní image je důležitější než věrnost
pravdě.
Někde
nějak došlo k tomu, že evangelikálové uvěřili lži,
podle které je známé Ježíšovo slovo z
Matoušova evangelia - označované také jako Velké
poslání - marketingovou záležitostí. Pán
Ježíš přikázal před svým návratem ke
svému nebeskému Otci : "Jděte ke všem národům
a získávejte mi učedníky" (28,19).
Namísto abychom chápali evangelium jako zvěst, jako
poselství od Boha, které je nám věřícím
svěřeno jako Božím vyslancům, chápeme dnes
evangelium jako komoditu, jako produkt, který se musíme
snažit tomuto tržně orientovanému světu za každou cenu
prodat. Namísto abychom jasně zvěstovali čisté Boží
slovo a dali tak neomezený průchod jeho moci, snažíme
se evangelium zabalit do co nejatraktivnějšího balíčku,
aby bylo více přijatelné nevěřícímu
člověku. Více než na obsahu a čistotě poselství
samého nám záleží na jeho prezentaci,
která se řídí povětšině choutkám a
trendům nekřesťanského světa. Vládne tržní
mentalita, při které je "pozitivní vztah k
zákazníkovi" nadevše.
Čím
se řídí obsah dnešních kázání
ve společenství věřících ? Moje americká
zkušenost ukazuje, že stále větší počet kázání
se zabývá tím, co právě letí ve
světě kolem. Ať už jde o knihu nebo o film, o televizní
seriál nebo o hudební skladbu nebo skupinu. Ve snaze
přitáhnout co největší počet nevěřících
do kostelů a modliteben se budou američtí kazatelé
věnovat spíše současným módním trendům
než zvěstování Božího slova. Naneštěstí
se toto podbíhání soudobým trendům
dostává i pod rouškou spirituality do Církve.
Jednu chvíli byly evangelikální sbory v Americe
přímo posedlé knížkou "Modlitba Jabézova"
(podle 1.Par.4,10), každý sbor, který chtěl jít
s dobou, musel pořádat semináře, kde se věřící
učili, jak se takovou modlitbou modlit. Ale běda těm, kdo se stále
ještě učili Jábezově modlitbě, když přišel Rick Warren
se svými knihami "Proč jsme vůbec tady" a
"Cílevědomá Církev" ! Každé
společenství věřících, které si chtělo
zachovat své postavení a vliv v evangelikálním
hnutí, muselo projít "Čtyřiceti dny . . .".
A ve chvíli, kdy připravuji tuto relaci, je trendem knížka
Alana Hirsche "Zapomenuté cesty", kterou každý
obdivuje, každý o ní mluví a každý se k
ní nějakým způsobem hlásí. Jestli jste
to všechno propásli, už si nedělejte starosti, stejně je
už pozdě a nějaká novinka je určitě na obzoru, možná
dřív, než se odvysílá tato relace.
Tato
současná mentalita honby za novotami je jedním ze
znaků dětinského, povrchního přístupu k víře
a k pravdě. Apoštol Pavel před tímto postojem varuje ve
svém dopise Efezským, když je napomíná,
aby "dorostli zralého lidství, měřeno mírou
Kristovy plnosti. Pak už nebudeme nedospělí, nebudeme
zmítáni a unášeni závanem kdejakého
učení - lidskou falší, chatráctvím a
lstivým sváděním k bludu" (4,14).
Nevím, jestli se ještě dnes vůbec v církvích
ozve slovo o bludu, o falešném učení, o nutnosti
zkoumat pečlivě Písmo, jestli to, co se nám
předkládá, je zdravé, biblické, správné.
Zásadní
problém vidím v tom, že věřící jakoby
zapomněli, kdo je skutečným Pánem Církve, její
Hlavou. Mám však tu jistotu, že se Ježíš Kristus o
čistotu Církve dobře stará. Díky Bohu za Jeho
svrchovanou milost a nezměrnou lásku. Otakar Vožeh, www.twr.cz
|
Podobná témata
![Ekumenismus Ekumenismus](images/topics//svazek.jpg) |
|
Re: Ota Vožeh : O pravdě aneb postmodernismus v .. evangelikalismu a služba dnešku (Skóre: 1) Vložil: mk (miliko(a)atlas.cz) v Neděle, 01. únor 2009 @ 21:21:21 CET (O uživateli | Poslat zprávu) | Pravdy, které byly definované do prostředí, ve kterém vznikla otázka se mohou interpretovat jinak v novém prostředí. Na příklad v začátcích mezi uvěřivšími Židy bylo pravda, že Kristus je to cestou. A dnes ..´... Když se dnes evangelikála někdo veřejně - a s řádnou dávkou skepse - zeptá, jestli je Kristus skutečně tou jedinou cestou k Bohu a do nebes, jak odpoví ? Tak, aby se někoho nedotkl...´, ano dnes je obtížné dospět k tomu bodu, od kterého to začalo. Když se podaří v tom médiu dojít ke stadiu víry, jakou měli Židé, potom je jednoduché doplnit, že ´jedinou cestou je Ježíš´. Židé očekávali Mesiáše, tedy je to zkratka. A kdo umí zkratkovitě dovést posluchače tam, kde byli předkové v očekávání Mesiáše, který byl tou cestou ? Je obtížné mluvit k sekularizovanému světu bez zkratek, které byly pochopitelné v začátcích. = ´..."Svět se mění daleko rychleji než Církev." Znamená to, že Církev se nutně musí měnit spolu se světem, že musí udržet se světem tempo ?...´. Ano, jisté změny jsou vítané. Příkladem je slovo aggiornamento, použité v katolické církvi. Protože Giorno je den, tedy to znamená ´přizpůsobení se k současnosti´, jaksi ´zdnešnění´. Ne za cenu pravdy, ale s výhodou šikovnosti, obratnosti. Proto katolická církev obrátila oltář k lidem, protože předtím byl u stěny vpředu. Mezi oltářem u stěny a lidmi stál kněz čelem k oltáři a zády k lidem. jako vůdce. Dnes je středem obce a shromáždění oltář, kněz stojí čelem k lidu, na který se dívá přes oltář a lid zase přes oltář vidí knězi do tváře.To je aggiornamento v obřadu, zdnešnění.. = ´...Moje americká zkušenost ukazuje, že stále větší počet kázání se zabývá tím, co právě letí ve světě kolem...´. Ale nebylo dříve zvykem, že se kázalo celá staletí stejně? I když doba potřebovala slovo ke svému dni. Všímat si skutečnosti, která právě probíhá, nebo cloumá davem není na škodu. I Pavel řešil konkrétní situace den po dni. |
|
|
Re: Ota Vožeh : O pravdě aneb postmodernismus v dnešním evangelikalismu (Skóre: 1) Vložil: rive v Čtvrtek, 21. březen 2013 @ 22:48:16 CET (O uživateli | Poslat zprávu) | Doufám, že již co nejdřív utichne neopodstatněná euforie kolem papeže. Je čas se upamatovat !!
Souhlasím se slovy bratra Oty Vožeha:
Zásadní problém vidím v tom, že věřící jakoby zapomněli, kdo je skutečným Pánem Církve, její Hlavou. Mám však tu jistotu, že se Ježíš Kristus o čistotu Církve dobře stará. Díky Bohu za Jeho svrchovanou milost a nezměrnou lásku.
V duchu posledních propapežských diskuzí, není marné oprášit tento článek - střízlivý pohled.
ruve |
|
|
|
|